Tidigare på "Scream Queens":
Genomför proceduren nu, annars stänger jag ner sjukhuset.
En Jane Hollis lämnade in en anmälan om en försvunnen person,
hennes make Bill.
Om vi hittar denna Jane Hollis
kanske vi kan lista ut vem mördaren är.
Det kom förbi folk från sjukhuset.
De frågade efter dig.
Tror du att vi behöver göra nåt åt det?
Jag tar hand om allt.
Patienten klagade på ryggsmärtor och bukkramper.
En rutinröntgen visade en enorm massa i magen
men jag har inte resultaten från MRI: n än.
Jag förstår inte varför du behöver mig.
Jag behöver inte dig. Han frågade om dig.
Sa att ni brukade dejta, och symtomen började när ni gjorde slut.
Det är inte Hannity, va?
Det skulle vara med i avtalet.
- Hej, Cathy. - Weston?
Vad är det som pågår?
Det som pågår är att mr Gardner
har en tumör i magen lika stor som en grapefrukt.
Vi behöver få ut den där omedelbart.
Åh, herregud.
När började du få ont i magen?
När du lämnade mig, Cathy.
När du krossade mitt hjärta.
Det var typ då smärtorna började.
- Vänta nu. Brukade ni dejta? - Ja, det gjorde vi faktiskt.
Efter Wallace-morden...
...flydde jag och Cathy tillsammans.
Jag fick jobb som engelsklärare på Rural Oregons-universitet
så jag kunde uppfylla min livsdröm om att odla skägg
och bo i en timmerstuga och starta ett mikrobryggeri.
Hur är Pumpel Wengen-Weisen?
Jättegod.
Ja.
Det visade sig att Cathy bara låtsades vara ett superstöd
när allt hon egentligen ville var
att sätta en kil mellan min dotter och mig,
som jag i slutändan inte träffade på ett år.
Jag tänker inte skära igenom dig. Sårhake, tack.
Och sen fick ett gäng matförgiftning
från mina fattiga riddare och min lagrade IPA,
för att några möss hamnade i mäsken.
Och min bok om 25-centsmynt blev en stor flopp.
Ska vi inte söva honom?
Han insisterade på att vara vaken under ingreppet...
...så jag gav honom epidural. - Sårhake.
Nej, du behöver höra det här, Cathy.
Du behöver få veta förödelsen av vad du orsakat
när du reste dig och gick ut ur mitt liv.
Men vänta nu. Skrev du en bok om 25-centsmynt?
Ja. Den hette "25-centsmynt, en amerikansk historia".
Fan, det är vårt viktigaste mynt.
Nu...
Jag sa det då, och jag säger det nu.
Jag förstår bara inte, hur du kan påstå
att ett mynt är viktigare än ett annat.
Ja, jag vet det, Cathy.
Jag kommer ihåg för det var det sista du sa till mig
¡nnan du försvann ur mitt liv för gott.
Och det var då jag började få ont i magen.
Kolla, Wes, jag lovar att jag ska försöka göra detta rätt för dig.
Detta är jättekonstigt.
- Vadå? - Vad är det som är jättekonstigt?
Den där grejen i din mage...
...är ingen tumör.
Det är en enorm hårboll.
Ser ut som Trumps peruk.
Det kallas "trikobezoar".
Det är i princip doktorsspråk för "hårboll".
Du skulle ha gjort livet mycket enklare för oss,
och operationen mycket säkrare, om du bara hade sagt sanningen.
Hur lyckas man få så mycket hår i magen?
Han har uppenbarligen dejtat
nån tjej från Occupy Wall Street eller Pussy Riot
som tror att inte raka busken
är nån slags politisk protest mot patriarkatet eller så.
Menar du att det där är en zip-påse med pubeshår från kommunister?
Nej, inte pubeshår.
Mr Gardner lider av ett tillstånd som kallas trikofagi.
Det kommer från grekiskan.
Tricha betyder "hår" och phagein betyder "att äta".
Ja, exakt. Det är helt rätt.
Det är en psykologisk störning
som får folk att dra ut och sedan äta sitt eget hår.
Nr 5, varför har du aldrig kommit på det?
Seriöst, det verkar precis som din linje.
Som jag sa till er under operationen,
så var jag sönderstressad efter att Cathy och jag gjort slut.
Jag klarade mig ganska bra
tills Grace flyttade till Stanford för att jobba på sin master.
Hon är så långt borta.
Hon har det förresten jättebra.
Tack till er alla för att ni brydde er om att fråga.
I alla fall, ölbolaget var bankrutt, min första bok misslyckad.
Jag förlorade jobbet på Rural Oregon
eftersom jag vägrade att använda varningar
¡nnan jag visade skräckfilmer för studenterna.
Obamas USA.
Jag var ensam hemma hela tiden,
stressad då jag försökte skriva min andra bok, "Historical Playlists".
Och en dag började jag bara rycka ut mitt hår och äta det.
Jag insåg inte ens att jag gjorde det.
Det var undermedvetet.
Innan jag visste ordet av hade jag en stor kal fläck på huvudet.
Det fortsatte under ungefär tre månader.
Men sen... Lyssna på det här.
Jag gick på Robbins seminarium.
Han fick mig att sluta genom att skrika åt mig.
Hans huvud är till och med större i verkligheten.
Ja.
Och jag trodde att jag bara hade bajsat ut allt hår.
Jag hade ingen aning om att det satt fast där inne.
Jag är bara glad att allt löste sig.
Gulligt.
Jag antar att det gav mig en ursäkt för att träffa dig igen, Cathy.
Och jag är glad att håret växte tillbaka innan jag gjorde det.
Ja. Jag älskade verkligen den där hårbusken på huvudet.
Jag brukade klä av mig naken och låsa fast hans huvud mellan låren
och sedan titta i spegeln
och låtsas att jag var en porrstjärna från 70-talet.
- Minns du? - Naturligtvis minns jag.
- Har du fortfarande de där... - Jag har allihop.
- Jösses, det var härliga tider. - Ja.
- Förlåt. Oj. - Förlåt.
Doktor Holt, om jag är frisk nog, skulle jag kunna få
bjuda den här vackra, unga kvinnan på middag ikväll?
Kanske ge henne lite sex efteråt?
Okej, jag tror att jag ska gå till kontoret.
Tjejer, era ronder...
Hallå.
Det är kemi mellan er två, va?
Är du avundsjuk, va?
Nej. Chanel och jag har det toppen.
Hon är verkligen, verkligen en fantastisk tjej.
Många "verkligen".
Så ni två ska börja dejta igen?
Tja, med tanke på det förflutna
och det faktum att du är väldigt otillgänglig
så tror jag att det finns en god chans att Wes och jag
kommer byta en hårboll eller två, om du fattar vad jag menar.
- Åh, ja. - Ja.
- Har du nåt problem med det? - Nej.
Nej, jag är bara glad att vi alla är så jäkla glada.
Bra. Jag med.
Hej alla barn. Shaday Zayday här.
Jag vet att ni undrar: "Vad är dagens skämt?"
Jag ska berätta att skämtet är
att vi botar alla på det här sjukhuset.
Hej, Gramps. Vad är ditt skämt?
Ursäkta? Vadå?
Du vet, skämtet. Sprattet. Ironin.
Mr Bonawitz, du har diagnostiserats med tuberkulos.
1918 ringde. Det vill ha tillbaka sin sjukdom.
Okej, Zayniacs, det var dagens skämt.
Lord Chamberlain Skämtet är att du är bedårande!
lordchamberlin GULL-1!
NYTT INLÄGG NU DÅ, DICK WOLF?
CHICAGO-BIBLIOTEKARIER?! Dagens skämt. Skämtet.
JA! JAG TÄNKTE EXAKT SAMMA SAK!
Vadå?
Vi behöver prata.
Läget? Jag har en överraskning till dig.
Är du redo?
- Har du uppvaktat nån tjej förr? - Massor av tjejer.
- Har du fått till det nån gång? - Några gånger.
Faktiskt en gång.
En onlinegrej. Cybersex, du vet.
Men när vi verkligen träffades visade det sig vara min kusin Leon
som lurades för han var arg för att jag tog det sista kalkonlåret
på Thanksgiving två år tidigare.
Den killen kunde skriva cyber. Han skulle kunna syssla med erotik nu.
Här är skämtet. Tjejer gillar inte när man är på.
Varje gång jag skriver nåt till dig på sociala medier eller per sms
svarar du innan jag ens fått en chans att skriva klart
och det är oattraktivt.
Kolla, jag gillar dig.
Men när du verkar desperat är det avtändande.
Attans, Zayday. Okej. Vet du vad? Uppfattat.
Kan jag prata med dig om en grej?
Jag tänkte på kostymen som Gröna Elakingen har på sig.
Den är väldigt exakt och utstuderad.
Man kan inte bara köpa nåt sånt i en kostymbutik. Vilket innebär...
Antingen är mördaren en proffsskräddare och maskmakare
eller så lät han nån som är det tillverka den.
Okej, jag tänkte på andra alternativet.
Okej, så allt vi behöver göra då är att använda oss själva som bete
för att hala in Gröna Elakingen,
fundera ut ett sätt att klippa ut en bit tyg ur hans kostym,
och ta med det till alla tygaffärer i området,
och kolla om de känner igen det som de gör i alla rättsserier.
Det här är ingen rättsserie, okej?
Det är en onödigt farlig och extremt komplicerad plan.
Vi kan väl gå till butikerna och beskriva den för dem?
Inte om de är inblandade på nåt sätt.
Vi behöver bevis för att pressa dem till att tala.
Vet de att vi kan binda dem till morden
är dem mer villiga att ange mördaren.
Vi får hoppas att vi inte blir dödade.
Fast det kan ju hindra mig från att messa dig jämt.
Önsketänkande.
Vadå? Jag fattar inte att du inte gillar mina SMS.
Jag undrar ofta
hur livet skulle vara om jag inte hade blivit kirurg.
Spelar du in det här?
Ja. Jag har ett fantastiskt filter
som gör att du ser ut som en hund med en enorm tunga.
Fortsätt prata.
Jo, min pappa ville att jag skulle bli advokat...
Herregud, det är jätteroligt.
...eftersom han representerade Nixons administration
under Watergate...
Kan du lägga ner telefonen, är du snäll?
- Typ här? - Nej, jag menade...
Ja, det var så jag menade.
Jag lyssnar. Din farbror sålde Waterford Crystal med Cynthia Nixon.
Ja.
Hur som helst, så var det min mamma.
Det var mamma som ville att jag skulle bli doktor
för hon gillade verkligen "M.A.S.H".
Vänta nu. Vadå? "Mash" som "mashmallows"?
Nej, som "M.A.S.H", TV-serien.
Du vet, som utspelade sig under Koreakriget
men egentligen handlade om Vietnam.
Bara den mest populära serien i TV: s historia.
Jag tror du menar "Här är ditt liv, Cory".
"Här är ditt liv, Cory?"
Hallå! "Här är ditt liv, Cory".
Cory och Topanga. Den bästa kärlekshistorien någonsin.
Du borde verkligen se "Här är ditt liv, Cory".
Jag börjar känna av åldersglappet lite. Och du?
Förlåt. Jag försöker.
Jag lyssnar på gamla klassiker hela dagarna.
Jag lärde mig om Blink 182 och Smash Mouth och Chumbawamba.
Jag har en idé.
Ska vi gå till sovrummet?
Åh, ja.
Ja.
Åh, ja.
Är det bra för dig?
Ja. Hurså?
Tja, du tittar runt i rummet väldigt mycket.
Gäspar du?
- Vadå? - Gäspar.
Nej.
Tja...
SMS: ar du?
Nej. Jag snapchattar.
Snapchattar?
Brook, förlåt. Okej? Men jag är het.
Jag behöver inte vara bra i sängen.
Jag bara ligger här och låter heta killar göka med mig.
Men du får kolla på mina tuttar.
De är precis här.
Du har saknat mig, eller hur?
En äkta kvinna som känner till trakterna.
Du vet, en fräck gammal goding som verkligen vet vad hon gör.
- Åh, Cathy. - Bra.
Vad var det du just sa?
- Kallade du mig precis för Cathy? - Nej!
Nej, jag sa "bady".
- "Bady"? - Ja.
Jag älskar att älska med dig,
men ibland tycker jag att det vore fint om vi bara tände några ljus
hällde upp lite champagne och tog ett "bady".
- Tycker du? - Ja.
Nej! Du kallade mig just för Cathy för du tänkte på dekan Munsch.
Jag... Det är galet.
Är det ens hennes tilltalsnamn?
Vet du vad? Fortsätt.
Jag lyssnar på Spotify.
På så vis kan du ropa ut namnet
på vilken gammal hagga som än tar dig dit.
Letar du efter mig?
Överraskning, din jävel.
Nu!
- Allt väl? - Jag mår bra.
Jag har den.
Är alla i rätt hjärtfrekvens?
- Ja! - Då kör vi.
Klara, färdiga och gå.
Hej, Brock.
Tja...
Jag rotade just fram de gamla träningsbanden.
Jag försöker komma tillbaka i fin, trimmad form
nu när Wes Gardner är tillbaka i mina byxor.
Det är nåt jag lärde mig av honom.
Mannens multipla orgasm, ingen myt.
Jag tror jag begick ett hemskt misstag.
Vadå?
Chanel är toppen och allt, men...
Grejen är den, att normalt sett när man ligger med en 24-åring,
så är sexet typ... Du vet, man kan inte gå på flera veckor.
- Det är helt... - Ja.
Problemet börjar när man faktiskt måste prata med dem.
Och med Chanel så är hela grejen lam.
Åh, stackars Brock.
Känn tillförlit, du är inte den förste sjömannen
som har lurats av St. Elmos eldar hos en ung kvinnas pälsburgare.
Hemskt ledsen att du återfick förståndet för sent.
Du förstår, du och Wes är så gott som utbytbara.
Vilket innebär typ 180 cm, brunt hår, blå ögon, välutbildad.
Medveten om G-punkten och vet hur man hittar den.
- Snälla, dekan Munsch. - Snälla, dekan Munsch vadå, sötnos?
Snälla, dekan Munsch, kan du ge oss ledigt ikväll
så att jag kan hämta skorna som Chanel verkligen vill ha.
Det var det jag trodde.
Älskling, du är bäst.
Jag kan knappt vänta på att få gå i säng med dig
och vända upp och ner på din värld.
Om du spelar dina kort rätt kanske jag till och med rör mig lite.
Jag vet inte om klimakteriet får gamla käringar
att tappa förmågan att tänka eller se klart,
men dr Brock Holt är min man.
Söta, lilla flicka.
Du förstår, han är din man eftersom jag låter honom vara din man.
Han kommer vara det tills jag vill ta honom ifrån dig.
Vilket inte kommer bli värst svårt.
Du förstår, män som Brock verkar attraheras av kvinnor
som fixar liggande stolen och som har en sexgunga i sovrummet.
Njut så länge det varar.
Varför går jag? Det här är mitt kontor. Du borde gå ut.
Jag går inte bara så att du ska kunna avsluta vårt samtal
med ditt dramatiska hot.
Varför skulle jag hjälpa dig så?
Jag tänker bara stå här.
Okej. Känn dig som hemma.
Hon säger att jag messar för mycket. Och det kanske jag gör.
När jag vaknar på morgonen messar jag.
Typ "Hej, jag vaknade just. Sover du ännu?"
Men då skriver hon inte tillbaka.
Så jag skriver typ: "Kolla, du måste inte svara om du sover."
Men sen tänker jag att hon inte sover. Hon måste vara vaken.
Så då messar jag igen, typ:
"Om du sover är det okej, men ring när du vaknar."
"Men du ska inte känna..."
Okej, jag avbryter dig här.
- Ge mig telefonen. - Va? Varför då?
För du är en riktig skummis.
Jag skulle bli förvånad
om Zayday inte redan har fixat besöksförbud för dig.
- Chanel har rätt. Du förstör det. - Jag håller inte med.
Jag skulle älska om en kille messade mig så mycket.
Eller över huvud taget.
Så där. Problemet löst.
Jag blockerade Zaydays nummer.
Så om hon messar dig vet du inte om det.
Så du frestas inte att messa tillbaka på en gång.
Prick kl 21 varje kväll avblockerar telefonen automatiskt hennes nummer,
du får alla meddelanden som hon skickat under dagen
och du kan svara med ett SMS.
Sen, efter en timme, blockerar telefonen automatiskt numret
och det verkar som att du spelar cool
och hon skräms troligen mindre av dig
och det är min goda gärning för i år.
Och tro inte att bara för att jag hjälper dig
tror jag inte att du inte är den Gröna Elakingen
för jag har mina misstankar.
Det är typ en dubbel-dubbel negativ i negativ.
Men vad det än betyder så är jag på, okej?
Tack, Chanels.
Vem fan ska jag messa?
Kom tillbaka imorgon.
Snälla, det tar bara en sekund.
Jag måste bara veta om du sett det här tyget förr.
Kom in en sväng.
Jag är hemskt ledsen. Jag har bara...
...varit i varje tygbutik inom 8 mils radie.
Du kanske kan berätta var man kan ha fått tag på det här?
Följ mig.
Midnattsgrön sammet i konstläder, mycket exotiskt.
Så du har sett det där tyget förr?
Ja.
Jag har gjort flera intressanta kostymer i det här tyget.
Stora, läskiga kostymer.
Med en grön mask och horn.
Jag tror vi pratar om samma kostym.
Som ett träskmonster med en lång grön mantel.
Ja, precis den. Jag gjorde tre sådana.
Samma design, men olika storlekar.
När var det?
En var för flera år sedan. 1986, tror jag.
Jag minns året för det var då "Karate Kid II" kom ut.
Jag fick en handtralla på teatern.
Nästa var för några månader sen.
Jag minns den för jag provade ett nytt italienskt ställe i stan.
Jag fick en handtralla under bordet.
Den sista var för bara några veckor sen.
Jag minns inga handtrallor associerade med den.
De betalade alla kontant. Och jag behåller inga kvitton.
Vänta. Minns du nåt mer?
Som vem som gjorde beställningen eller hur de såg ut?
Den andra var via mejl.
De skickade måtten och vilken postbox jag skulle skicka den till.
Den första och den tredje, det var samma person på dem.
En trevlig gammal dam.
Vackra händer.
Men jag minns inte vad hon hette.
En gammal dam?
Jane. Det skulle kunna vara Jane Hollis.
Hon kan ha haft den första och den tredje, men vem hade den andra?
Tack. Det är allt jag behöver veta.
Och sen satte jag i hörlurar och började lyssna på Spotify...
...och jag slumrade nog till. - Åh, herregud.
Chanel, du har sån tur.
Om en het doktor bad mig ta ett "bady" med honom
skulle jag tro att jag dött och kommit till himlen.
Han sa inte "bady"!
Han sa "Cathy". Som i dekan Cathy "Box" Munsch.
Om han känner nåt för henne så vet jag inte vad jag ska göra.
Jag menar, jag är het, jag är ung, jag är smal.
Hon är gammal som gatan och en total satmara.
Hur ska jag tävla mot det?
Du skulle kunna anstränga dig lite mer.
- Vad... - Hur då?
Jag vet inte. Kanske typ ta sexlektioner eller så.
Sexlektioner, nr 3?
Och var tror du att de erbjuder dessa sexlektioner?
Chanel, om jag får be?
Jag tror du har helt fel strategi här.
Det kanske inte handlar om sexet.
Det kanske är de kulturella skillnaderna
mellan din och Brocks olika generationer?
De kanske får kontakt genom delade erfarenheter...
...på ett sätt som ni aldrig kan. - Nej.
Men om det är fallet är lösningen enkel.
Vi, Chanels, ska lära dig
allt som finns att veta om Brocks generation.
Vi ska fixa en fest åt honom och han kommer känna sig helt hemma
och sen säger han typ:
"Herregud, Chanel förstår mig lika mycket som dekan Munsch gör."
"Fast hon är yngre och hetare."
Hester, åter igen har du bevisat
att du är den smartaste, slugaste Chanel.
Så klart du tyckte det var lätt
att iscensätta en rad mord och sätta dit oss för det.
Tack.
En temafest för Brock är en fantastisk idé.
Mina damer, vi har jobb att göra.
Jag vet att jag bad dig ta det lugnt,
men nu är fel tillfälle. Jag behöver dig.
Skämtet är, att jag vet nåt om kostymerna.
Två av dem. Men...
Ring mig. Snälla, så snart som möjligt.
Jag behöver prata med dig.
Eller ska jag prata med polisen?
Varför kom du hit?
Varför gick du inte direkt till polisen?
Min erfarenhet av polisen är att de inte kan hitta sand på en strand.
Och jag ville också låta dig veta att jag förstår din smärta.
Det som hände din man var fruktansvärt.
Och jag förstår varför du vill att sjukhuset stängs ner för alltid.
Men det här är inte rätt sätt.
Berätta var din son är så hjälper jag er att överlämna er själva.
Synd att inte du jobbade på sjukhuset
natten de mördade min make.
Du är väldigt snäll.
Det var svårt nog att förlora mitt livs kärlek.
Mitt krossade hjärta var bara början.
Sen var det vreden jag kände
när jag insåg att ingen skulle sona för sina brott.
Jag sa till polisen att min man inte skulle avsluta sina dagar själv.
Han skulle inte ha lämnat mig i sticket.
Men de trodde mig inte.
"Pappersarbetet var korrekt", sa de.
"Han kanske fick kalla fötter angående fadersrollen", sa de.
Så jag lät tillverka den där kostymen
så att den såg ut som den som idiotläkaren hade på sig
kvällen som de dödade min Bill.
Och sen sa jag åt min bror att gå och döda alla
på årsdagen av min makes död.
Vänta nu. Bror?
Han var större och starkare än mig och han var även nån slags psykopat.
Han dog ett år senare i ett slagsmål med ett roller derby-lag.
Jag saknar honom.
Men som jag känner honom så förtjänade han det förmodligen.
Så jag har svurit att aldrig låta det där sjukhuset öppna igen.
Och jag uppfostrade min son till att ge samma löfte.
Varje kväll, vid läggdags, bad vi våra böner
och lovade att om sjukhuset någonsin försökte öppna igen,
skulle vi börja döda folk tills de var tvungna att stänga.
Men de hade inget att göra med vad som hände med din man.
Det var oskyldiga patienter.
Varför försöker du få in logik i den här konversationen?
Du fattar att vi är galna människor, va?
Vem är det?
Vad är skämtet?
Jag måste få veta...
Dimmade du ner ljuset?
Nej.
Men jag la lorazepam i ditt te, hjärtat.
Du kommer däcka om bara ett par minuter.
Nej, skämtet kan inte vara att jag däckar.
Jag måste...
Hallå där, goding.
Kolla, flickor, vår kille Brock är tillbaks från kriget.
- Hipp hipp hurra! - Hurra!
Senaste nytt. Seger i Europa. Krauterna har gett upp.
DISKUTERA INTE TRUPPER SKEPP - KRIGSUTRUSTNING
Allihop, dags att samlas runt radion.
President Roosevelt ska hålla sitt samtal vid brasan.
Hej. Jag är Shirley Temple, Amerikas älskling.
Chanel, vad...
Vad är det som pågår?
Sätt dig, käre du. Koppla av.
Jag har lagat hemlagad mat från grunden till dig.
Du kommer att bli riktigt mätt.
Det är din favorit. Lever och lök och ett stort glas mjölk.
Men lämna plats till efterrätten.
Edith gav mig ransoneringskortet för att köpa socker,
så jag bakade en kaka till dig.
Varför pratar du så där?
Ät upp. Låt oss kvinnor ta hand om dig.
Kolla.
Sluta. Du måste förklara vad det är som pågår här.
Jag försöker ju bara visa hur väl jag känner till
kulturen du växte upp i.
Och vi vill bara tacka dig för uppoffringarna du gjort
genom att vara medlem i den största generationen.
Okej, sluta. Snälla.
Nr 5, sluta dansa.
Hur gammal tror du att jag är?
Helt ärligt, ingen aning.
Du skulle kunna vara 40, eller 60. Det är väldigt svårt att säga.
Du inser att om jag skulle vara medlem i den största generationen
skulle jag vara typ 80, eller hur?
Förlåt. Jag...
Men du pratade om den där showen
som var runt andra världskriget och jag trodde att du älskade den
eftersom den påminde dig om din barndom.
"M.A.S.H" var inte runt andra världskriget.
- Jaha... - Okej...
Jag är smickrad att ni gjorde allt detta för att vi skulle klicka,
men helt ärligt så känner jag mig lite förolämpad.
- Du känner dig förolämpad? - Lite, ja.
Jag tänker dra mig hemåt.
Tack.
- Mina damer. - Hejdå, dr Holt.
När jag blir stor tänker jag satsa på kongressen.
Håll käften, nr 5.
Tja...
- Är du redo för andra rundan? - Cathy?
Det känns fantastiskt att vara tillsammans med dig igen.
Jag förstår inte vilken tur jag har.
För några dagar sen var jag ett nervöst vrak
med en gigantisk hårboll i magen.
Och nu plötsligt känner jag mig som mig själv igen.
Jag antar att du är det som saknades.
Wes, jag måste medge att jag är lika förvånad som dig.
När jag lämnade dig för att du var en sån loser
och jag inte stod ut med din dotter,
då var jag övertygad om att det var rätt sak att göra.
Men när jag kände de där händerna på min kropp igen,
tänkte jag, "Cathy, du är en idiot."
"Det är den här killen du borde ligga med."
Herregud! Se upp!
- Jag har en idé. - Är det där kroppsspray?
- Är du 12, eller vad? - På tre sparkar du.
Ett, två, tre...
- Kom, vi drar. - Vad pratar du om?
- Vi stannar och kämpar. - Jag har just opererats.
Jag tänker inte sprätta stygnen.
Fan.
Det är nån som inte gillar att vi är tillsammans igen.
Vem då?
Dr Brock Holt, det är vem.
Åh, nej.
Inte igen.
Hjälp mig!
Hjälp!
Hej, kan vi prata?
Jag har tänkt på festen du fixade åt mig
och att du trodde att jag kanske var 80?
- Förlåt att jag förolämpade dig. - Låt mig prata klart.
Jag kände mig förolämpad och faktiskt orolig
för vårt lands framtid,
men ju mer jag tänkte på det desto mer insåg jag hur gulligt det var.
Du försökte verkligen skapa kontakt...
...och du ansträngde dig... - Ja.
...för att överbrygga vår åldersklyfta och...
Jag vill säga att jag tagit ett beslut.
Åh, herregud! Du friar!
Va? Åh, på grund av knäet. Nej, jag har ett dåligt knä
och ibland om jag sitter i samma position för länge
så låser det sig, så jag måste göra knäböj och så...
Eller stretcha ut det, vilket är vad jag just gjorde.
- Det är bra nu. - Jag fattar.
Men jag vill vara ihop med dig.
Jag vill att du ska vara ihop med mig.
Jag vill att vi är ihop med varandra på riktigt.
Jag vill ha dig, Chanel. Jag vill ha dig och ingen annan.
Ja! Ja...
Brocky, jag visste det.
Låt mig reda ut detta. Du är ihop med Chanel igen
men du vill ha en affär med mig.
Ja, precis. Och ingen engångs-grej. Jag vill ha en långvarig affär.
Något som varar i åratal.
Förlåt, jag försöker bara förstå det här.
Jag dejtar Chanel. Alltså, typ...
När vi är tillsammans igen
låter hon mig göra en Facebook live-avisering
och en Reddit-frågestund med hennes följare
som är ett gäng tokstollar, det kan jag säga.
Och jag vet inte ens om hon gillar att dejta mig.
Jag vet att hon gillar att säga att hon dejtar mig,
men försöker jag säga en mening som är längre än fyra, fem ord,
knappar hon på telefonen innan jag är klar.
- Så varför gör du inte slut? - Jag har tänkt på det.
Men sen kom jag på att det är en perfekt täckmantel för oss.
Du fortsätter dejta vad-han-nu-heter.
- Wes. - Wes.
Det är sexigare och mer europeiskt så.
Och om han tror att jag och Chanel är ihop,
kommer han aldrig att misstänka att vi två har något på sidan om.
Och vad får jag ut av det?
Vad får du...
Ställer du seriöst den frågan?
Det väl ganska uppenbart?
- Dubbelt gökande. - Precis.
Dubbelt gökande.
Dubbla mängden redigt stiliga män i en viss ålder
som skulle dö för ett smakprov.
Låter inte det frestande?
Och, vad heter han nu igen?
- Wes. - Wes.
Wes måste närma sig 50 nu, va?
Och jag lovar att det kommer en natt eller två,
där han, oavsett hur han försöker, inte kommer kunna prestera.
Och det är då du kanske får ett akut samtal som säger:
"Vi behöver dig på kontoret, dekan Munsch, omgående."
Ja.
Jag tror att jag får ett sånt samtal.
Det ringer ungefär precis nu.
Messa henne inte...
Ignorera tjejen
Kom igen. Du fixar det.
En och en halv timme. Lätt.
Du fixar det här Chamberlain.
Det är ingenting. Var stark.
Och han är vid straffkastlinjen... Nu kör vi. Han är het, tjejer.
Kobe!
Hej!
Shaq...
DIN JÄRN- OCH VERKTYGSHANDEL
Motorsåg?
Hej, mr Gardner. Jag är Chamberlain. Jag jobbar på sjukhuset.
Jag körde lite konditionsdans, försöker komma i form igen.
- Efter operationen. - Ja, bra tänkt.
Får jag komma in? Jag måste prata med dig om en grej.
Ja, kom in.
Vill du ha juice?
- Nä... - En ketchup-macka eller nåt?
Jag dricker inte juice. Jag har en fråga.
Jag skulle samla ihop allt medicinskt avfall och kasta det
och jag hittade några konstiga saker i din gigantiska hårboll.
Typ misstänkta saker.
Har nån av Chanel-tjejerna eller Zayday sagt nåt
om min dotter, Grace?
De sa bara att hon var jättetrevlig och alltid tyckte att hon hade rätt.
Och Chanel sa att hennes hår var skrämmande stort,
typ som killen från "The Nightmare Before Christmas",
eller som nån av de där skitstora vagnarna i julparaden.
Jag tänkte att hon överdrev.
Hon är en solstråle, det är vad hon är.
För gullig för den här världen.
Hon var...
Hon var på väg att göra nåt stort.
Som att jobba för Elizabeth Warren, eller bli
en bedårande, men ändå helt icke-ironisk, hattmodell.
Tills Chanels kom.
Hon verkade...
Hon verkade må bra.
Trots all galenskap som pågick på Wallace-universitetet.
Trakasserierna och alla morden.
Och hon dolde allt.
Jag nådde fram till henne på djupet.
Och det var då tecknen på trauma började visa sig
och hon slutade dela med sig av alla tråkiga detaljer om livet.
Under den där fejden mellan Katy Perry och Taylor Swift...
...ställde hon sig på Katys sida. - Nej.
Jo. Och oavsett hur många hattar jag gav henne,
oavsett hur söta och besynnerliga de var,
vägrade hon ha på sig nån.
Hon var inte samma person. Hon hade förändrats.
Allt på grund av Chanels.
Är det därför du började äta hår?
Är det hennes hår där inne med ditt?
När jag hörde att dekan Munsch öppnade sjukhuset,
och alla Chanels skulle jobba där, då tänkte jag
att det inte verkade rättvist.
Inte när min dotter var inlåst på ett mentalsjukhus
på grund av vad de gjort mot henne.
Vänta nu, jag trodde du sa att hon gick på Stanford.
Stanfords mentalsjukhus.
Man måste få 99% rätt på högskoleprovet för att komma in.
- Jo, jag vet det. - Ja.
Jag kunde inte låta dem komma undan med det.
Hur kan de få bli läkare när min lilla Grace blir inlåst?
Och sen, när Gröna Elakingen började mörda folk, då tänkte jag:
"Tja..."
"...hur kommer jag bättre åt dem utan att nån misstänker mig?"
Jag skulle kunna röja Chanels ur vägen
och alla skulle bara misstänka den andra Gröna Elakingen.
Så varför började du äta allt detta hår?
Jag gick till frisören och betalade dem för spillet på golvet.
Och sen gick jag hem och gav mig på det.
Jag var tvungen att bli rätt full för att göra det,
så uppenbarligen råkade jag äta en hel del annat som låg på bordet.
Varför, hörru?
För nu är jag inne.
Nu kan jag åka in och ut på sjukhuset helt fritt.
Vilket betyder att jag äntligen kan hämnas på Chanels.
Tyvärr, när du hört allt detta...
...kan jag inte låta dig gå.
Jag måste faktiskt ringa ett samtal.
Hörru.
Jag skojar bara.
Men den var ganska bra, va?
- Det var den. - Kom hit. Ge mig en kram.
Jag är hemma hos Jane Hollis. Kom snabbt.
Vi hade rätt. Hon är mördarens mamma.
Ring upp mig.
Översättning: Turid Lundberg